Dr. Tóth László (jogi referens, AJBH): A gyermekek drog-és alkoholfogyasztásával kapcsolatos ombudsmani vizsgálatról

I. A vizsgálat megindulásának indokai és főbb megállapításai 
Az ombudsman 2011-ben a gyermekjogi projekt keretében vizsgálta a gyermekek drog-és alkoholfogyasztásának jelenségét is. A drog- és az alkoholfogyasztás esetében az adatok emelkedő tendenciát mutatnak, egyidejűleg az érintett gyermekek – a kipróbálás idején betöltött – életkorának csökkenését igazolják. Az elmúlt évtized alapján hazánk, nemzetközi kitekintésben közepesen „fertőzött” országnak tekinthető. Már a kilencvenes évek második felében, az évtized elejéhez képest közel kétszeresére növekedett a tiltott szerek és/vagy inhalánsok együttes életprevalencia értéke, mely növekedés határozott, bár eltérő intenzitású volt. További fontos adat az elmúlt évekre vonatkozóan, hogy több mint negyedével növekedett a visszaélésszerű gyógyszerhasználat életprevalencia értéke is. 
Mindezek, továbbá a rendelkezésre álló egyéb információk alapján felmerült a gyermek védelemhez és gondoskodáshoz, valamint a lehető legmagasabb szintű testi és lelki egészséghez való jogával összefüggő alapjogi visszásság gyanúja, ezért az ombudsman az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény (Obtv.) 16. § (2) bekezdése alapján hivatalból vizsgálatot indított. 

A gyermekek drog-és alkoholfogyasztásáról rendelkezésre álló adatok 
A hazánkban 2006-ban végzett az „Iskoláskorú Gyermekek Egészségmagatartása” (Health Behaviour in School-aged Children - HBSC) vizsgálat eredményei azt mutatták, hogy az alkohol kipróbálása mindkét nem esetében magas arányú, mely az életkor előrehaladtával folyamatosan növekszik. A legtöbben 14 éves koruk környékén kísérleteznek először az alkohollal, azonban minden hatodik fiú már 11 évesen vagy ennél fiatalabban kipróbálja az alkoholt, a lányok hasonló hányada 12 évesen teszi ezt. 
A 2010. évben végzett felmérésben, a teljes mintában a fiataloknak mindössze 53,1%-a válaszolta, hogy még soha életében nem rúgott be. A többszöri részegség előfordulásának aránya jelentősen magasabb a felsőbb osztályokban tanuló diákok körében.
A válaszoló 9. és 11. osztályos tanulók közel egyharmada fogyasztott már életében valamilyen illegális szert, illetve visszaélésszerűen gyógyszert vagy inhalánsokat. A kannabisz-fogyasztók aránya a legnagyobb az összes droghasználó fiatal közül. A gyógyszer, valamint az alkohol gyógyszerrel történő együttes alkalmazása a második leggyakoribb szer (visszaélésszerű gyógyszerhasználat), az összes többi szerhasználat együttes prevalencia-értéke ennél valamivel magasabb: 14,7%. 
Hazánk helyzetének európai összehasonlítására vonatkozóan az Országos Gyermekegészségügyi Intézettől kapott válasz szerint a 2006/2007-es HBSC-kutatás arról tájékoztat, hogy a 11 éves magyar lányok 3%-a, a fiúk 6%-a minden héten legalább egy alkalommal fogyaszt alkoholt. A 13 éves lányok körében ez az arány 7%, a fiúk körében 11%; a 15 éves lányoknál 24%, a 15 éves fiúknál 35%. A 13 és 15 éves korosztály közötti ugrásszerű növekedés más országokban és más rizikómagatartásokban is megfigyelhető. Magyarország ebben a tekintetben a 40. vizsgált ország rangsorában a 21., 22. és 16. helyen, vagyis körülbelül középen helyezkedik el. Hasonló tendencia tapasztalható a részegség esetében is. Míg a magyar 11 éves lányoknak csak 1%-a, a fiúknak 3%-a volt már életében legalább két alkalommal részeg, addig a 13 éves lányok 9 és a fiúk 12%-a, a 15 évesek 32, illetve 40%-a számol be erről. Ezzel egyre rosszabb helyre kerülünk a nemzetközi összehasonlításban: a növekvő életkorral a 23., 20. és 13. helyen szerepel Magyarország.
Összefoglalva a fenti adatokat, nemzetközi összehasonlításban Magyarország, az alkoholfogyasztás tekintetében a középmezőnyben foglal helyet, míg a fiatalok drogérintettsége az átlagnál alacsonyabb.
A 35 európai ország részvételével készült 2007. évi ESPAD (The European School Survey Project on Alcohol and Other Drugs) vizsgálat adatai alapján Magyarországon a megkérdezett 8-10. évfolyamos fiatalok 64,1%-a dohányzott már életében (21,9% napi rendszerességgel dohányzik), 92,2%-uk fogyasztott alkoholt (az előző hónapban 55,8%-uk) és 15,9%-uk (fiúk 17,7%-a és a lányok 14,2%-a) próbált már valamilyen tiltott szert (marihuána vagy hasis, ecstasy, amfetaminok, LSD vagy más hallucinogének, crack, kokain, vagy heroin). 21,2% (fiúknál 23,3%, lányoknál 19,3%) azoknak az aránya, akik biztosan droghasználati céllal fogyasztottak valamilyen szert (pl. mágikus gomba, GHB, szerves oldószerek, patron/lufi, stb.). Az összes (tiltott és legális) szerfogyasztás életprevalencia értéke a megkérdezett 8-10. évfolyamos diákok körében 28,3% (fiúknál 27,8%, lányoknál 28,7%). 
A 2007-ben, a budapesti 8-10. évfolyamos fiatalok körében készült kutatás eredményei az országos átlaghoz képest magasabb fogyasztási arányokat mutattak. A budapesti fiatalok 22,7%-a fogyasztott már életében valamilyen tiltott szert (fiúk 25,8%-a, a lányok 19,9%-a). 28% azoknak az aránya, akik biztosan droghasználati céllal fogyasztottak valamilyen szert (fiúknál 30,7%, lányoknál 25,6%). 
A Kék Vonal Gyermekkrízis Alapítvány elnöke tájékoztatása alapján  2010-ben 56 hívó (a hívások több mint negyede) 13-15 éves volt. (Ez a korosztály hívja általánosságban leggyakrabban a Kék Vonal számait.) Ebben az életkorban a drogabúzussal kapcsolatos telefonbeszélgetések nagyon jellemző kezdése, hogy „van egy barátom....”. Sokszor sejthető, hogy egy-egy kitalált történetbe ágyazva teszik fel a gyerekek saját kérdéseiket és csak ilyen többszörös áttéttel merik megosztani problémáikat vagy azok egy részét. 
A 16-19 éves korosztályt képviseli a függőséggel, szerfogyasztással kapcsolatos hívások közel fele (98), és itt már jellemző, hogy a beszélgetésből valóban egyértelműen kiderül, hogy maga a hívó rendszeres szerfogyasztó vagy más függőségben (játék, internet) szenvedőnek vallja magát. 
Az ombudsman megkeresésében az OEP Finanszírozási Informatikai Főosztályától is tájékoztatást kért a rendelkezésére álló, a kábítószer-használat és alkoholfogyasztás miatt fekvőbeteg ellátásban részesült 18 év alatti személyek számával (2005-2010 közötti időszakban), esetlegesen az egy adott személyt érintő többszöri ellátások számával és az ellátás területi megoszlásával kapcsolatban.
A fekvőbeteg ellátásra vonatkozó adatsorok szerint, 2005 és 2010 között a legmagasabb betegszám az alkohol okozta mentális- és viselkedészavarok, az alkohol toxikus hatása, és szándékos önmérgezés antiepileptikum, altató-nyugtató és antiparkinson szerek következtében állt elő. Ezek közül is növekvő tendenciát mutat az alkohol toxikus hatása okán ellátásra szoruló 18 év alatti fiatalok száma (2005-ben 319 beteg, míg 2010-ben 710 beteg). Némiképpen nőtt a többféle drog-és pszichoaktív anyagok használata által okozott mentális-és viselkedészavar okán fekvőbeteg ellátásra szoruló betegek száma.
A járóbeteg ellátás esetén szignifikáns eltérés mutatkozik az eset- és a betegszám között. Legtöbb esetben az alkohol okozta mentális és viselkedészavar következtében került sor járóbeteg ellátásra a 18 év alatti személyek körében: 2005-ben a betegszám 49 269; 2010-ben 38. 353; az esetszám ugyanakkor 2005-ben 177 025; 2010-ben pedig 116 691. Hasonlóan nagy az eltérés a betegszám és az esetszám között, az opiátok, a nyugtatók és altatók, a cannabis és származékai, valamint az egyéb stimulánsok, illetve többféle drog és egyéb pszichoaktív anyagok használata okozta mentális –és viselkedészavarok esetében; mindez arra utal, hogy feltehetően jelentős a visszaesők száma a betegek között. (4. számú melléklet)
Az OEP által szolgáltatott adatokkal kapcsolatban nem mellőzhetjük annak megjegyzését, hogy ezek jelentős - akár 40 %-os - eltérést mutathatnak a tényleges adatokhoz képest, hiszen az egyes intézmények által alkalmazott besorolásokat a különböző finanszírozási arányok is befolyásolhatják, ezért ezek nem feltétlenül fedik a valóságos állapotot. 
Az országos rendőrfőkapitány arról tájékoztatta a biztost, hogy a fiatalkorú bűnelkövetők között az alkohol hatása még mindig sokkal gyakoribb, mint a kábítószer hatása. 2010-ben összesen 5789 személy követett el visszaélést kábítószerrel, ami 12 %-kal több az előző évben regisztráltaknál. A fiatalkorúak és a gyermekkorúak arányát tekintve érdemel említést: fogyasztói típusú magatartást 12 gyermekkorú elkövetőnél regisztráltak (2009-ben 4 elkövető, ez 300%-os emelkedés), terjesztői típusú magatartást 3 gyermek követett el. Fogyasztói típusú magatartást 564, 14-17 éves személy követett el (2009-ben 361 elkövető), amely 56%-os emelkedés. Terjesztői magatartást 30 fiatalkorú követett el, amely 25%-kal kevesebb, mint egy évvel korábban; azonban fontos kiemelni e bűncselekmény esetében a magas látenciát. Bizonyos megyékben kifejezetten negatív tendenciák figyelhetők meg, például Baranya megyében másfélszeresére, Borsod-Abaúj-Zemplén megyében pedig duplájára emelkedett a bűncselekmények száma; Budapest Rendőr-főkapitányság illetékességi területén ugyanakkor 10%-os csökkenést regisztráltak, azonban a kiskorú elkövetők aránya 13%-kal emelkedett. A leggyakrabban előforduló kábítószerek a marihuána mellett a szintetikus anyagok, és egyre szembetűnőbb a tiltó listán nem szereplő „legális” szerek térnyerése.

A drogprevenció szintjei és formái
1. A drogprevencióval foglalkozó nemzetközi kutatások több olyan veszélyeztetettségi tényezőt azonosítottak, melyek szerepet játszhatnak a veszélyes droghasználati mintázatok, illetve a szociális kirekesztettség kialakulásában. A veszélyeztetett csoportok számos szempont alapján azonosíthatóak, azonban lényeges, hogy kutatások által bizonyított oksági kapcsolat álljon fenn az adott tényező megléte és a drogprobléma kialakulása között. A veszélyeztetett csoportok tagjaival célzott prevenciós beavatkozások keretében foglakoznak. Az Európai Monitoring Központ [European Monitoring Centre for Drugs and Drug Addiction (EMCDDA)] a következő csoportokat nevesíti a kábítószer-fogyasztás szempontjából veszélyeztetettként: gyermekvédelmi gondoskodásban élő fiatalok, iskolából kimaradók, kábítószer és/vagy alkohol problémákkal küzdő családok gyermekei, hajléktalan fiatalok, rossz környéken élő fiatalok, etnikai kisebbségek, „partizó” fiatalok, (alkohol, kábítószer, szegénység miatt) veszélyeztetett családok gyermekei.
Hazánkban a drogprevencióval kapcsolatos teendőket központi szinten a Nemzeti Drogmegelőzési Iroda látja el, melynek feladatait az Országgyűlés 106/2009 (XII. 21.) OGY határozata a kábítószer-probléma kezelése érdekében készített nemzeti stratégiai programban leírtaknak megfelelően látja el.
Tevékenységének súlypontja mindazon hivatásos/civil szervezetek, illetve laikus kezdeményezések módszertani támogatása, amelyek részt vesznek a drogprevenció/kezelés/ártalom csökkentés szakmai munkájában. A terepen dolgozó szervezetek /intézmények/ közösségek programjaiknak jelentős hányada minden bizonnyal érinti a gyermekkorúakat is. 
A drogprevenció napi gyakorlata számos ellentmondással terhelt. Nagy és nyilvánvaló ellentmondás feszül a különböző megelőzési programok és az azokat körülvevő társadalmi közeg értékvilága, megoldási mechanizmusai között. A szokványos társadalmi közeg (információhiányával, részvétlenségével, túlzottan materiális irányba tolódott értékrendszerével, olykor hibás problémakezelési sémájával, stb.) gyakran komoly kihívást jelent a más értékek, célok mentén szerveződő prevenciós tevékenységek számára. A másik probléma, hogy több prevenciós program „technológiai” jellegű, - elsősorban jól strukturált ismeretek átadására szorítkozik. Sok esetben a „prevenció” - mivel „drogközpontú” - a szerhasználattal összefüggésben szinte ösztönző, ötletadó hatású. Amint a vonatkozó kutatásokból kitűnik, az iskolai színtéren csökkenek a megelőzésre fordítható saját anyagi és szellemi erőforrások. Másfelől viszont - örvendetes fejleményként - az iskolai megelőzésben hangsúlyosabbá váltak az általános lelki egészséget előtérbe állító (mentálhigiénés jellegű) programok.
Az országos rendőrfőkapitány az országgyűlési biztos megkeresésére tájékoztatást adott a Dohányzás – Alkohol – Drog – AIDS (DADA) programmal kapcsolatban. A DADA programról az Országos Kriminológiai Intézet 2007-ben végzett felmérést, amelynek során a kontroll-csoport és a programban részt vevő diákok a bűnözéssel, drogokkal, és a szenvedélyszerekkel kapcsolatos információhitelességét vizsgálta. A kutatás szerint nincs lényeges eltérés a két csoport információforrásai között. 
A Kék Vonal Gyermekkrízis Alapítvány elnöke problémának látja a prevenció kapcsán, hogy az egyes programok a tiltás kérdésére fókuszálnak és (még mindig) az elrettentést tartják a prevenció legfőbb eszközének, miközben kevés figyelmet szánnak arra a kérdésre, hogy ki miért nyúl a droghoz. 

Veszélyeztetettség
A szakirodalom által a drogfogyasztás szempontjából veszélyeztetettnek tekintett speciális csoportok drogfogyasztását vizsgáló kutatásokban a következő veszélyeztetett csoportok szerepelnek: pszichés problémákkal küzdő gyermekek, gyermekvédelmi gondoskodásban élő fiatalok, roma fiatalok, nevelőintézetben élő fiúk és elektronikus zenei partikat látogató fiatalok.
A Fővárosi Módszertani Gyermekvédelmi Szakszolgálat igazgatója által küldött tájékoztatás szerint a Fővárosi Gyermekvédelmi Szakértői Bizottság tartja nyilván a drog-és alkoholfogyasztással kapcsolatos adatokat. 
A Szakértői Bizottság adatai szerint 2010. január 1. és 2011. május 1. között, 83 alkohol és drogfogyasztással érintett fiatal vizsgálata történt. Közülük 35-en a vizsgált időszakban kerültek ki a családjukból, 48-an már korábban nevelésbe kerültek. A 77 szerhasználó közül nyolcan alkoholfogyasztók, a többiek drogokkal, illetve kábítóhatású gyógyszerekkel követik el a visszaéléseket.
A pszichoaktív szerhasználó fiatalok számára a gyermekvédelemben a speciális ellátás biztosít kezelést. A fiatalok 8 fős csoportokban, nemek szerint elkülönítve kerülnek elhelyezésre olyan gyermekotthonokban vagy lakásotthonokban, ahol erre a probléma profilra van kiadva a működési engedélyük. 
A Fővárosi Módszertani Gyermekvédelmi Szakszolgálat Befogadó Otthonában a BRFK Bűnmegelőzési Osztálya által kidolgozásra került drogprevenciós előadások az időről időre visszatérő programok közé tartoznak (pl. „Ne tedd!” program) A munkatársak tapasztalata szerint ugyanakkor arról számolnak be, hogy ezek az előadások a már droghasználó, vagy kipróbáló fiataloknál kevésbé hasznosak.
Az ESPAD kutatások a fiatalok szerfogyasztása és a családi háttérváltozók kapcsolatát is vizsgálják. A 2003. évi magyarországi ESPAD kutatás eredményei szerint a „lógás” miatti hiányzás mind a lányok, mind a fiúk tekintetében szignifikáns kapcsolatot mutatott a szerfogyasztás mutatóival. A családszerkezetet vizsgálva megállapítható volt, hogy a legális és illegális szerek fogyasztásával szemben óvó hatása van az ép családnak, a valamely biológiai szülő nélkül nevelkedő fiatalok veszélyeztetettebbek. 
Az illegális szerhasználat tekintetében a kábítószer-használó szülők gyermekei mutatkoznak a legveszélyeztetettebbeknek.
Az egészségügyi ellátásban megjelenő, kábítószer-fogyasztás miatt kezelésbe kerülő fiatalok, egyének veszélyeztetettségéről nem álltak rendelkezésre információk a Nemzeti Drogfókuszpont számára. 

Új trendek – designer drogok
Az úgynevezett designer drogok megjelenése komoly kihívás elé állította a döntéshozókat, hiszen az újfajta pszichoaktív szerek megjelenésével a jelenlegi szabályozási rendszer átláthatatlansága, a döntéshozatal lassú menete teljes mértékben megmutatkozott.
A designer-drogok a kábítószer-listákon szereplő anyagokétól kissé eltérő kémiai szerkezetű pszichoaktív szerek, amelyek azok ellenőrzés alá vonásáig jogi következmények nélkül terjeszthetőek, ennek ellenére legtöbbször a tiltott szerek piacán, olykor azok helyettesítőjeként jelennek meg. Többnyire ismeretlen összetételű növény(keverék)ek, szintetikus drogokat tartalmazó porok és „partitabletták” (KATI, GINA) melyeket különböző módokon használnak (felszívnak, szippantanak, lenyelnek), annak ellenére, hogy illatosítóként, növényi füstölőként, fürdősóként vagy kísérleti vegyszerként hirdetik és forgalmazzák őket. Ezek a szerek tehát éppen a tiltólistán szereplő anyagokétól történő kis eltérés miatt jelenhetnek meg legálisan a piacon, egészen addig, amíg azok tiltólistára történő felvétele nem történik meg. Hazánkban eddig csak a mefedron származékok kerültek fel a tiltólistára, ugyanakkor a szakértők egyöntetű véleménye szerint ma már indokolt további anyagok listára kerülése is.
Az egyes országokban különböző szabályozási módszerek alakultak ki a kábítószerek tilalmának szabályozását illetően. A generikus rendszer a kémiai hasonlóság alapján vonja a hatóanyagokat ellenőrzés alá, az analóg rendszer pedig a fiziológiai, toxikológiai hasonlóságot is alapul veszi. Az újonnan megjelenő szerek listára vételét illetően is különböző eljárások léteznek, így az általános jellegű, standard eljárás; a rapid eljárás, amennyiben egy szert sürgősen kell listára venni; illetve az „emergency procedure”, amely eljárást követően a szer csak átmenetileg (ideiglenesen) kerül ellenőrzés alá, az átmeneti időszak alatt azonban szükséges a standard eljárás lefolytatása.
Hazánkban a Kábítószerügyi Koordinációs Bizottság 2010. március 4-i ülésén 2/2010. számú határozatával döntést hozott a Kábítószer Listák Szakbizottság (a továbbiakban: Szakbizottság) felállításáról. A határozat szerint a Szakbizottság “a saját véleményezési menetrendjében foglaltak szerint – kezdeményezi az illetékes hatóságoknál a szükséges vizsgálatok elindítását, szakmai vélemények bekérését, ezek alapján elvégzi a szükséges kockázatelemzést, majd szakmai álláspontjának kialakítását követően javaslatot tesz az illetékes miniszternek a tárgyalt anyag listára vételét, vagy ismert szer új besorolását illetően”.
A Szakbizottság alakuló ülésén, 2010. március 29-én felmerült a mefedron listára vételének kezdeményezése, amely végül csak 2011. január 1-től történt meg, az Európai Unió által 2010 decemberében meghozott, listára vételt elrendelő határozatát követően.

A vizsgálat megállapításai
A jelentés elkészültekor hatályos Nemzeti Drogstratégiát a kábítószer-probléma kezelése érdekében készített nemzeti stratégiai programról szóló 106/2009. (XII. 21.) OGY határozat melléklete tartalmazta. A 2010-től érvényes, a Nemzeti Stratégiához kapcsolódó cselekvési program Kormány elé terjesztése azonban nem történt meg. A jogbiztonság követelményének érvényesülésével kapcsolatban mindenekelőtt arra a kérdésre kell kitérni, hogy noha rendelkezésre állt a hatályos Nemzeti Drogstratégia, amelyet az Országgyűlés elfogadott, és amelynek egyik célkitűzéseként jelenik meg a gyermek-és ifjúság addiktológia kialakítása, azonban az erre vonatkozó cselekvési tervet nem fogadta el a Parlament. 
Tekintettel arra, hogy új Drogstratégia kidolgozására és elfogadására, valamint az azok végrehajtását szolgáló akciótervek kidolgozására a jelentés elkészültéig nem került sor, nem állt rendelkezésre a szakma számára követendő szakmapolitikai stratégiai döntés. Ennek hiánya a szóban forgó területen teljes szabályozatlanságot eredményez. Ebből következően az ombudsman megállapította, hogy a keretnormák hiánya a jogállamiság elvéből levezethető jogbiztonság követelményével összefüggő visszásságot idéz elő. 
Az ombudsman jelentésében megállapította, hogy a gyermek- és ifjúság addiktológia területén túlmenően is szabályozatlan helyzet nemcsak a gyermekek addiktológiai ellátásával, hanem a felnőtt addiktológiai ellátás vonatkozásában is visszásságot okoz a jogállamiság elvéből fakadó jogbiztonság követelményével összefüggésben.
A vonatkozó jogi szabályozás áttekintése alapján a kábítószerre és pszichotróp anyagokra vonatkozó szabályozás igen összetett, szerteágazó és a jogszabályok (beleértve a kábítószerek és pszichotróp anyagok beszerzésére, raktározására, forgalmazására vonatkozó szabályokat) a területen dolgozó érintett szakértők számára is nélkülözik az egyértelmű iránymutatást az alkalmazandóság, a követendő eljárás tekintetében.
Ennek kapcsán ki kell emelni, hogy az egyébként más rendelkezéseiben hatályon kívül helyezett, az emberi felhasználásra kerülő gyógyszerekről szóló 1998. évi XXV. törvény - a korábbi Gyógyszertörvény - melléklete tartalmazza azon anyagok jegyzékét, amelyek nem a Pszichotróp Egyezmény alapján minősülnek kábítószerrel egy tekintet alá eső veszélyes pszichotróp anyagnak. 
Az úgynevezett designer drogok megjelenésével összefüggésben a jelentés utalt arra, hogy az egyes országokban különböző szabályozási módszerek alakultak ki az újonnan megjelenő szerek listára vételét illetően. Így az általános jellegű, standard eljárás; a rapid eljárás, amennyiben egy szert sürgősen kell listára venni; illetve az emergency procedure, amely eljárást követően a szer csak átmenetileg (ideiglenesen) kerül ellenőrzés alá, az átmeneti időszak alatt azonban szükséges a standard eljárás lefolytatása. 
Magyarországon nincs sem ún. rapid, sem pedig emergency eljárás az egyes hirtelen, nagy számban megjelenő szerek listára vétele vonatkozásában, így a döntéshozatali rendszer nem teszi lehetővé az adott szer megjelenése esetén az arra való gyors reagálást. 
Az előzőek alapján a jelentés megállapította, annak ténye, hogy a veszélyes új szerek – így az úgynevezett designer drogok - listára vételét illetően, hazánkban nincs az új szerek listára vétele vonatkozásában gyors reagálást lehetővé tevő, sürgősségi eljárás, a jogállamiság elvéből fakadó jogbiztonság követelményével összefüggő, valamint az Alkotmány  67. § (1) bekezdésében szabályozott a gyermek védelemhez és gondoskodáshoz való jogával összefüggő visszásságot okoz. 
A területen dolgozó szakértőktől érkezett jelzések szerint ugyancsak a designer drogok visszaszorítását eredményezhetné, ha a gyógyászati felhasználással nem rendelkező, illegális forgalomban megjelent, a visszaélés szempontjából veszélyes új szer – így a designer drogok alapjául szolgáló vegyi anyagok, növényi tápszerek, fürdősó, stb. - forgalmazása, árusítása külön engedélyhez kötött lenne, amelynek beszerzése a jelenlegi szabályozás szerint nem szükséges. A szakértőkkel folytatott személyes egyeztetések alkalmával, ugyancsak felmerült, hogy az új designer drogok elleni küzdelem hatékonyságának növeléséhez is  szükség lenne a KKB szakbizottság munkájának minél intenzívebb segítésére, a szabályozás megváltoztatásához a KKB Jogi Szakbizottságának összehívására és hatékony működtetésére.
A tapasztalatok alapján, melyeket a megkeresésekre adott válaszok is megerősítettek, gyermek- és ifjúsági addiktológia, mint önálló ellátási forma nem létezik Magyarországon, nevesített formában sem. Az Egészségügyi Szakmai Kollégium Addiktológiai Tagozatának tájékoztatása szerint az Országos Addiktológiai Centrum 2010-ben előkészített egy komplex programot, az addiktológiai problémával küzdő gyermekek ás serdülők egészségügyi ellátása javításának érdekében, amelynek részét képezte volna a hazai gyermek- és ifjúság addiktológiai ellátás áttekintése, a kezelés szempontjából fennálló szükségletek feltérképezése, ás a hazai ellátás szakmai, intézményi környezetének fejlesztése illetve javaslattétel a hazai intézményrendszer kialakításával kapcsolatban. Sajnos a program megvalósítása adminisztratív okokból elmaradt.
Megoldatlan probléma a 16 év alattiak addiktológiai rehabilitációja, mivel a jelenleg szociális intézményként működő drogrehabilitációs intézetek csak ezen életkor felett vehetnek fel betegeket, illetve, csak ekkor kapnak finanszírozást. 15 év alatti személy csak az állami gondozás rendszerébe kerülve és ezt követően speciális lakásotthonban elhelyezve (Alsónémedi, Szedres), vagy gyermek, ifjúsági pszichiátriai osztályon, egészségügyi keretek között (mely kevéssé alkalmas a súlyos szerhasználók terápiájára) kezelhető.
Az NCsSzI rendszerében működő Addiktológiai Módszertani Munkacsoport kidolgozott egy tanodaként működő, bentlakásos, terápiás jellegű kollégiumot és hozzátartozó iskolát, mely alkalmas lehetne az enyhén problémás (de környezetükből kiemelni szükséges) fiatalok kezelésére, míg a legsúlyosabbak (inkább habilitációra, mint rehabilitációra szoruló fiatalok) a jelenleg működő rehabilitációs intézményekbe kerülhetnének (intézményenként 2-4 fő), a megfelelő finanszírozás biztosítása mellett.
A kábítószer-alkohol problémákkal küzdő gyermekek ambuláns egészségügyi- és szociális alapszolgáltatásba kerülése lehetséges ugyan, azonban kevés a megfelelő képzettségű szakember (gyermekpszichiáter, addiktológiai szakpszichológus stb.), így ez az ellátási rendszer is komoly hiányosságokkal küzd.
Természetesen nemcsak a rehabilitáció okoz gondot, hanem az akut ellátás is, és az ambuláns kezelési igény sem elégíthető ki megfelelően. Ez a megállapítás sajnálatosan az addiktológia minden területére értendő, noha az alkohol tekintetében csak az akut intoxikáció ellátása ütközik problémába.
Országosan az akut detoxikálás sürgősségi osztályokon, gyerek-intenzív osztályokon-részlegeken történik, természetesen csak azokban az intézményekben, ahol ezek rendelkezésre állnak. Amennyiben nincs elérhető toxikológus szakorvos, gyakran felnőtt pszichiátereket hívnak konzíliumba (felnőtt pszichiáter gyereknek gyógyszeres javaslatot elvileg nem adhat), megvonási tünetek kezelésére - kórházi osztályos kezelésre - “elvileg” szintén nincs lehetőség, de felnőtt pszichiátriai osztályok kényszerűségből átmenetileg kezelnek 14 év feletti fiatalt, akit aztán, ha van fogadókészség, át tudnak adni gyerekpszichiátriára.
Az ambuláns ellátás terén hasonló a helyzet, itt problémaként felmerül továbbá az is, hogy felnőtt pszichiáter-addiktológus - legalábbis gyógyszeresen gyereket nem kezelhet, a gyerekpszichiáterek drogfogyasztó gyerekeket nem fogadnak terápiába - felnőtt addiktológus nem utasíthat el elterelésre jelentkezőt.
A kialakult szakmai vélemények alapján megállapítható, hogy a jelenlegi visszás helyzet javítása érdekében legelsősorban a gyerekorvosok, gyerekpszichiáterek pszichológusok addiktológiai képesítettségét lehetne javítani, fontos lenne érdekeltté tenni a szakembereket az addiktológiai szakvizsga megszerzésére, de legalábbis átmeneti megoldásként a gyermekgyógyász-pszichiáter-pszichológus képzettség követelményei közé be kellene iktatni az alapszintű addiktológiai szakismeretek megszerzését is. 
Az Egészségügyi Szakmai Kollégium Addiktológia Tagozatának álláspontja szerint a gyermek- és ifjúsági ellátórendszer problémái - az egészségügy keretein belül, az állami ellátásban dolgozó szakemberek számára gondolva - elsődlegesen e területen észlelhető súlyos szakemberhiányból fakadnak. Ehhez adódik hozzá gyakran az optimális tárgyi feltételek hiánya.
Általános tapasztalatként jelenik meg, hogy addiktológiai szakmai szempontból a mai kor igényeinek jobban megfelelne a betegek számára nagyobb szabadságot biztosító, alacsonyabb költségigényű, a társadalomban jobban elfogadott, kevésbé stigmatizáló, lakosság közeli ún. „nappali kórház” ellátási forma, komplex rehabilitációs módszerekkel.
Megállapítható, hogy a gyermek és ifjúságpszichiátriai ellátás strukturális szervezési, illetve humánerőforrás gondokkal küzd. A gyermekek ellátásában résztvevő egészségügyi, szociális és oktatási intézményrendszerek egymástól elszigetelten működnek, a rendszerek közti átjárhatóságot gyakran bürokratikus akadályok is nehezítik, így működésük alacsony hatásfokú.
Mivel a gyermek addiktológiai ellátás intézményesen jelenleg gyakorlatilag nem létezik, az intoxikált gyermekeket és serdülőket a toxikológiai vagy sürgősségi gyermek-felnőtt osztály látja el, de ezt követő ambuláns vagy osztályos kezelésük ad hoc jellegű. Ha van társuló pszichiátriai betegségük, a gyermekpszichiátriákon (ahol van) látják el őket, de az egyre emelkedő számú fiatal szerfüggők rehabilitációja, egyáltalán nem megoldott. Néhány városban működik ifjúsági drog centrum, de ezek inkább a fiatal felnőttek (18-28 évesek) ellátására specializálódtak.
Az ifjúsági alkohol/drogambulanciák az eseteket 16 éves kor felett fogadják, ugyanez vonatkozik a rehabilitációra is. A 18 év alatti alkohol és drog intoxikált betegeket a gyermek/felnőtt detoxikálók, sürgősségi ambulanciák, osztályok ellátják, de ezt követően gondozásuk esetleges. Ha felmerül valamilyen egyéb pszichiátriai probléma/betegség az intoxikáció hátterében, akkor a hiányos, túlterhelt gyermekpszichiátriai ellátásra bízzák.
Fontos felhívni a figyelmet a gyerekkori drog és alkoholfogyasztás, szenvedélybetegségek felismerése terén a jelzőrendszer kiemelt szerepére. A gyermekvédelmi szakma tapasztalatai alapján a jelzőrendszer működésének egyik sarkalatos kérdése a szubjektivitás. Egyes szakemberek néhány üveg elfogyasztott alkoholt, illetve egy-két kipróbált kábítószert drogproblémának ítélnek meg, míg mások a visszatérő szerhasználatot is kamaszkori sajátosságként kezelik, ezért a jelzések a gyermekvédelem irányába nagy különbözőséget mutatnak. Emiatt előfordul, hogy a kipróbáló fiatal kötelező elterelésre jár, míg a függőség felé haladó kamasz eltűnik a szakemberek elől és semmilyen segítséget nem kap.
Budapest Főváros Önkormányzatának Módszertani Gyermekvédelmi Szakszolgálata igazgatójától kapott tájékoztatás kiemelte a jelzőrendszer működésének sarkalatos kérdéseként az információ hiányt is, amely az újabb bódításra alkalmas szerek piaci feltűnése következtében állt elő. Ezeknek az újonnan megjelenő szereknek a hatása a szakemberek számára is nehezebben felismerhető, a „becenévvel” ellátott drog nehezebben beazonosítható. („Kati”, „Ica”, „mp4”, „Gina”)
A pszichoaktív szerhasználó fiatalok számára a gyermekvédelemben a speciális ellátás biztosít kezelést. A fiatalok 8 fős csoportokban, nemek szerint elkülönítve kerülnek elhelyezésre olyan gyermekotthonokban, vagy lakásotthonokban, akiknek erre a probléma-profilra van kiadva a működési engedélyük. A gondozási helyeken a szakmai program a drogfogyasztás csökkentését, az absztinencia elérését célozza meg. A szakmai team-ben pszichológus és általában addiktológus, illetve pszichiáter is jelen van. A program két évre van kialakítva. Amennyiben a fiatal kezelésére a két év nem volt elegendő, akkor a speciális ellátás az Országos Gyermekvédelmi Szakértői Bizottság javaslatára meghosszabbítható.
Különösen súlyos droghasználat esetén a speciális ellátást minisztériumi fenntartású speciális gyermekotthon biztosítja. A program ez esetben is két éves, amely szükség esetén szintén hosszabbítható. Néhányszor, magasabb életkorban és erős motiváció esetén, a fiatalok felnőtt drog-rehabilitációs otthonba is kerülhetnek. Rehabilitációjuk a felnőtt korúakkal azonos módon történik.

Intézkedések, miniszteri válasz
Az ombudsman nagy terjedelmű jelentése a többi között felveti, hogy a gyorsan megjelenő úgynevezett designer drogokat másutt akár sürgősségi eljárással is nyilvántartásba veszik. A jelentésében kiemelte, hogy a jelenlegi döntéshozatali rendszerben Magyarországon ma nincs lehetőség a gyors reagálásra, amennyiben új drogfajta jelenik meg. Emiatt a biztos a nemzeti erőforrás miniszterhez fordult és felkérte őt, hogy fontolja meg a designer drogok listára vétele, a sürgősségi eljárás, valamint a veszélyes szerek forgalmazásának, engedélyezési szabályainak kidolgozását és a feladatok végrehajtásába vonja be az érintett társadalmi szervezeteket is.
Figyelemmel a hazai gyermek-addiktológiai, gyermek- és ifjúságpszichiátriai, valamint egyéb társult szakmabeli ellátás tényeire és következtetéseire, az ellátó rendszer hiányaira, és a finanszírozási ellentmondásokra, biztos felkérte a kormányt, hogy tegyen sürgős és hathatós lépéseket a gyermek-addiktológiai ellátás megteremtésére és a kapcsolódó gyermek- és ifjúsági pszichiátriai ellátás problémáinak haladéktalan megoldására, továbbá hogy, kezdeményezze soron kívül a kábítószer-probléma kezelésére készített Nemzeti Drogstratégia akcióterveinek kidolgozását és elfogadását, vagy kezdeményezzen új Nemzeti Drogstratégiát, tekintse át a teljes kábítószerügyi szabályozást.
A nemzeti erőforrás miniszter válaszában lényegében a fenti hiányosságokat teljes mértékben elismerte és arról tájékoztatott, hogy éppen ez indokolja azt, hogy a Kormány által elfogadott Semmelweis Terv is kiemelten foglalkozik a gyermekpszichiátria ellátás fejlesztésének koncepciójával. A Semmelweis Tervben az Államtitkárság térségenként koncentráltan, de nem feltétlenül a térségi központban javasolja a gyermekkort érintő szakmacsoportok és szubspecialitások, közöttük nevesítve a gyermekpszichiátriai ellátás megszervezését.
A Drogstratégiával kapcsolatosan a miniszter kifejtette, hogy az Európai Unió Drogstratégiáját (2005-2012) és a hozzá kapcsolódó cselekvési tervet meghatározó dokumentumnak tekinti a hazai drogügyi koordináció. Mindamellett, hogy az aktuálisan érvényes Drogstratégia illeszkedik az Uniós dokumentumban foglaltakhoz, a jelenlegi Kormány új stratégia kidolgozása mellett döntött, mivel szükségesnek tartja, hogy a prevenciós és az egészséget támogató szemlélet még nagyobb hangsúlyt kapjon a drogpolitikai irányelvek meghatározásában. A magyar kormányzat a multidiszciplináris, komprehenzív, a kereslet- és kínálatcsökkentés egyensúlyára építő szemléleti keretben végzi az uniós szintű drogpolitikai folyamatokban történő részvételt. 
Kifejezetten a 18 éven aluli korosztályt célozzák az oktatási-nevelési intézményekben zajló univerzális és célzott prevenciós programok, amelyek az iskola pedagógiai programjára, illetve az annak szerves részét képező iskolai egészségfejlesztési, egészségnevelési feladatokra, továbbá az abban megfogalmazott drogstratégiára épülnek. Az iskolai programok feltárására irányuló kutatás eredményei alapján elmondható, hogy egy átlagos tanévben a prevenció s foglalkozások összesen mintegy 310 ezer diákot érnek el, amely a közoktatási intézményekben tanuló diákok összlétszámát tekintve azt jelenti, hogy az országosan az 1-12. évfolyamos diákok közül évente körülbelül minden negyedik diák vesz részt valamilyen drogprevenciós célzattal (is) zajló programban.
A miniszter szerint kétségtelen, hogy növekedő igény és szükséglet mutatkozik a 16 éven aluli korosztály megfelelő ellátására, így ennek megfelelően lépéseket kell tenni a egyenlőtlenségeinek csökkentésének, komplex fejlesztésének elősegítése céljából az Új Széchenyi Terv Regionális Operatív Programja keretében pályázhatnak támogatásra addiktológiai és pszichiátriai rehabilitációt nyújtó szervezetek. A pályázat során szakmai prioritásként a pszichiátriai és addiktológiai rehabilitációs szakterületen fekvőbeteg szakellátást nyújtó szolgáltatók fejlesztései, illetve az ezen egységekhez kapcsolódó integrált járóbeteg-szakellátás fejlesztések támogathatók.
A jelzőrendszer működésbe lépésével kapcsolatban a miniszter kifejtette, hogy a Gyermekvédelmi Törvény nevesíti azokat az intézményeket, személyeket, akik a gyermekvédelmi jelzőrendszer keretében jelzéssel élhetnek a gyermek veszélyeztetettsége esetén a gyermekjóléti szolgálat felé, illetve hatósági eljárást kezdeményezhetnek a kiskorú önmagát veszélyeztető magatartása esetén. 

II. Az európai gyermekjogi ombudsmanok válaszai az állampolgári jogok országgyűlési biztosának kérdésére a gyermekek drog-és alkoholfogyasztására vonatkozóan

Horvátország
A horvát gyermekjogi ombudsman hivatala fennállása óta hangsúlyozza, a drog-és alkoholfogyasztással, valamint a dohányzással kapcsolatos prevenciós programok támogatása mellett, hogy a vendéglátásról szóló törvény és a kereskedelmi törvény rendelkezéseinek hatékonyabb végrehajtására van szükség (ezutóbbinak megfelelően ugyanis tilos kiszolgálni a 18 évnél fiatalabb személyeket alkoholtartalmú italokkal a vendéglátóipari egységekben, és eladni alkoholtartalmú italokat ezeknek a személyeknek). Problémásnak találja a társadalom megengedő hozzáállását a fiatalok alkoholfogyasztása terén, valamint sérelmezi az alkoholtermékek széleskörű reklámozásának engedélyezését. Az ombudsman azt javasolta, hogy a közrend fenntartásáról szóló új törvénytervezetnek tartalmaznia kell egy olyan rendelkezést, amely szerint a kiskorúak nyilvános alkoholtartalmú italfogyasztását, mint vétséget kell szabályozni, amely megnyitja a lehetőséget a javító intézkedéseknek is. Az alkoholfogyasztáson, a dohányzáson és a kábítószer-használaton kívül, a függőség jelensége egyre gyakrabban jelent problémát a szerencsejáték, a fogadás és a számítógépes játékok esetében is. A függőség problémája nem oldható meg csak szankciókkal. Fontos a gyermekek számára olyan tartalmakat ajánlani, ami távol tartja őket függőségük tárgyától, ezért meg kell szervezni értelmes módon a szabadidejüket, és szükség van a különböző hatékony prevenciós programokra is.

Szerbia
Annak ellenére, hogy a szerb gyermekjogi ombudsman-helyetteshez még nem érkezett drog-, és alkoholfogyasztással vagy dohányzással összefüggő panasz, tekintettel a jelenség egyértelmű létezésére és fontosságára arról tájékoztatott, hogy a gyermekek védelemhez való joga érdekében az új gyermekjogi törvénytervezet szigorúbb rendelkezéseket tartalmaz a drog-és alkoholfogyasztás, valamint a dohányzás és más tudatmódosító szerek használatára vonatkozóan.

Franciaország
A francia gyermekjogi ombudsman 2007. évi tinédzserekről szóló tematikus jelentése szerint Európa egyik leveszélyeztetettebb országa Franciaország, ahol a fiatalokat érintő függőségek ismertebb formái külön-külön, vagy összetett formában (poliaddikció) is jelen vannak. Az alkohol, a dohánytermékek, vagy a különféle drogszármazékok használata 17%-kal emelkedett 1997 óta. (Ez a szám 2007-ben elérte az iskoláskorúak 34%-át). A szerek használatának növekedési rátája a középiskola végére éri el csúcsát, annak ellenére, hogy az állami és civil szervezetek preventív kampányokat, színes, informatív honlapokat használnak az általános tájékoztatásra és addikció veszélyeire való figyelemfelhívásra. 
Még így is előfordul, hogy az alkohol, a dohányzás, de legfőképpen a kábítószer-származékok tinédzserkori használatáról gyakran félretájékoztatják a közvéleményt. Sokszor vonnak le téves következtetéseket, hogy „az ilyen szerekkel élők száma összességében nem is magas”, továbbá, hogy „a fiatalok csak lázadásból próbálják ki ezeket a szereket”. Holott számokkal igazolt tény, hogy Franciaországban a legmagasabb a 12 és 18 év közötti kábítószer-fogyasztók aránya. Minden második 18 éves kipróbált már valamilyen kannabisz-származékot is. Az összes alkalmi fogyasztó 36,8%-a fiú, míg 28,8%-a lány. A fiatalok saját bevallásuk szerint kb. 50 alkalommal fogyasztanak drogot évente, miközben tisztában vannak a drogfogyasztás negatív hatásaival. A 16 évesek 64%-a káros szenvedélynek, és az egészségre károsnak tartja ugyan a kannabisz-származékok fogyasztását, ennek ellenére rendszeresen él velük. 
Az alkalmi fogyasztók elsősorban ecstasyt, más kokain és amfetamin származékokat használnak legalább egyszer egy hónapban, mivel alkalmazásuk „feldobja a hangulatot és segít ellazulni” a szórakozóhelyeken vagy házibulikon. 
A másik jellemző „élvezeti cikk” a cigaretta, melynek fogyasztása tekintetében azonban már csökkenés figyelhető meg az elmúlt években. Míg a 14 és 17 év közöttiek 99%-a kipróbálta már életében egyszer a cigarettát, addig a rendszeres fiatalkorú fogyasztók száma lecsökkent 23,4%-ról 17%-ra, köszönhetően a felnőtteknek is szóló óriási ellenkampánynak és a határozott politikai fellépésnek (pl.: a dohányzók középületből való kitiltása, valamint a cigaretta-árak jelentős megemelése). A kevesebb felnőtt fogyasztóval arányosan kevesebb gyermek gyújt rá rendszeresen.
Nagyobb veszélyt jelent azonban a vény nélkül is beszerezhető pszichotróp gyógyszerek egyre nagyobb mértékben való használata. A 16 évesen valamilyen nyugtatót használó francia fiatalok száma Európában a harmadik legtöbb. Ami még meghökkentőbb adat, hogy az öngyilkosságot elkövető fiatal lányok 85%-a használ ilyen készítményeket.
A rendszeresen, jelentős mennyiségű alkoholt fogyasztó fiatalok száma ijesztő adatokat eredményez: egyre korábban kezdik, s a fogyasztott mennyiség is egyre több. Nem ritka jelenség Franciaországban a 12-13 éves etil-kómás beteg; a 15 és 19 éves korosztály pedig legalább négyszer lesz totálisan részeg évente. Ennél magasabb mutatószámokkal csak Nagy-Britanniában és Finnországban találkozhatunk.
Az „alkoholfogyasztás-motivációja” továbbra is kutasok tárgyát képezi. A mértéktelen ivásnak („binge-drinking”) több szociális oka lehet: a rossz családi háttér, a hétköznapokból való kiszabadulás („egy pillanatnyi másállapot iránti vágy”), vagy a barátoknak való megfelelés egyaránt szerepel az alkoholfogyasztás motivációjának listáján. Az egészségkárosodás mellett, több más veszélyforrást is rejt magában a bódult vagy más állapot, gondoljunk például az autóvezetésre.
2007. júniusában a francia ombudsman az alábbi javaslatokat nyújtotta be a probléma megoldásának elősegítése érdekében a francia Egészségügyi Tanácsnak:
2007	a fiatalkorúak szeszesitalokhoz való hozzáférési lehetőségeinek csökkentése;
2008	a dohányzás-ellenes kampányhoz hasonló típusú és mértékű kampány az alkohol és drog-fogyasztás terjedésének megakadályozására; 
2009	az alkohol- és drogfogyasztásra külön adók kivetése;
2010	kórházak és egyéb speciális addiktológiai intézmények létrehozása, szakemberek képzése az ilyen jellegű gondokkal küzdő tinédzserek segítésére és kezelésére;
2011	a nyugtatók és egyéb pszichotróp gyógyszerek hozzáférhetőségének szigorúbb szabályozása.
Az ombudsman a korai beavatkozás fontosságának hangsúlyozása mellett tinédzserek részére országszerte felállítandó központok létrehozására tett javaslatot; ezeknek a központoknak könnyen elérhetőnek, ingyenesnek, szülői beleegyezéshez nem kötöttnek kell lenniük, ahol a problémákkal küzdő gyerekek szakszerű és komplex segítséget kapnak. 
E probléma megoldásához nemcsak az érintettek aktív részvétele szükséges, hanem az egész társadalom együttes fellépése is.

Norvégia
A norvég gyermekjogi ombudsman az ENSZ Gyermekjogi Bizottságának 2009-ben benyújtott Alternatív Jelentésében a „Kizsákmányolás áldozatává vált gyermekek, a testi és lelki felépülés és társadalmi reintegrációhoz való joggal” kapcsolatos fejezetben tér ki a tiltott kábítószerek használatára, az ENSZ Gyermekjogi Egyezményének vonatkozó 33. cikkéhez kapcsolódóan.
A gyermekek által használt anabolikus-androgén szteroidokra (doppingszerek) vonatkozó jelenleg elérhető adatok nem elegendőek. A gyakorlatban dolgozók tapasztalata szerint a fogyasztás egyre nő. A gyermekjogi ombudsman szerint a hatóságoknak kiemelt figyelemmel kell kezelni a szervezett sportoláson kívüli doppingszer fogyasztás elleni küzdelmet, mind prevencióra, mind a rehabilitációra nagyobb figyelmet kell fordítani. Az ombudsman azt kéri a Gyermekjogi Bizottságtól, hogy a részes feleket hívja fel arra, hogy minél több információt kell gyűjteni a gyermekek szerfogyasztása terén.
Az ombudsman nem kapott kifejezetten alkohol-és drogfogyasztással kapcsolatos panaszokat, azonban megosztotta, hogy információi szerint a gyermekaddiktológiai ellátás nem megfelelő az országban. Munkája során támaszkodik a SIRUS alkohol- és drog kutatóintézet felméréseire is (www.sirus.no).

Svédország
A gyermekjogi ombudsman évese jelentése nemcsak az adott év munkáját foglalja össze, hanem előtérbe helyez bizonyos kiemelt kérdéseket és problémákat, ahol a gyermekjogi ombudsman módosítási javaslattal kíván élni a jogalkotás terén. A 2004. évi jelentés kiemelt témája a kábítószerfogyasztás volt, és az ombudsman arra kérte a gyermekeket és fiatalokat, hogy saját véleményüket is fejtsék ki az alkoholról, a kábítószerekről és dohányzásról.
A 2004. évi témaválasztást indokolta, hogy az ombudsmannal folytatott beszélgetések során visszatérő kérdéskört ölelt fel a drogprobléma. A dohányzás, az alkohol és a kábítószer olyan terület, amelynek kapcsán sok kérdés merül fel a hozzá forduló fiatalokban: sokan aggódnak barátaik miatt, akik rendszeresen isznak és dohányoznak, míg mások úgy vélik, hogy nehezen lehet ellenállni, amikor a többiek presszionálják, és vannak, akik kíváncsiságból próbálják ki a különböző szereket.
Sok fiatal mondta el, hogy könnyen és olcsón lehet megszerezni az alkoholt és a kábítószereket. Mindössze egy telefonhívásba kerül és a szeszcsempész vagy drogkereskedő tulajdonképpen házhoz érkezik, és senki nem ellenőrzi a vevő korát. Mindezek alapján az volt az ombudsman benyomása, hogy a felnőtt társadalom nem igazán tartott lépést az e téren végbement gyors fejlődéssel.
Az alkohol és a kábítószer-helyzet egészen más ma, mint amilyen volt néhány évvel ezelőtt. A személyes behozatalra vonatkozó új szabályok, az alacsonyabb árak, a könnyebb rendelkezésre állás, könnyebb hozzáférés miatt nőtt a felnőttek alkohol fogyasztása is, amely egyúttal azt jelenti, hogy fennáll a veszélye, hogy a fiatalok alkoholfogyasztása is nő. A drog kapcsán is megváltozott a helyzet. Az Interneten a legkülönbözőbb kábítószerek vétele és eladása vált hétköznapivá. A jelenleg hatályos rendelkezések a fiatalok körében való kábítószer-használat ellensúlyozására, valószínűleg nem bírnak elegendő visszatartó erővel.
A probléma nem csak a szabadabb rendelkezésre állás, hanem az a tény, hogy a visszaélések ellen bevezetett megelőző intézkedések korlátozottak. Sok helyütt Svédországban nincsenek már meg azok az ifjúsági szabadidő központok, amelyek korábban léteztek. Az 1990-es évek „baby boom korszakának” gyermekei elérték a tizenéves kort, akik számára kluboknak, sportegyesületeknek, ifjúsági és szabadidőközpontoknak kellene működnie, hogy programot kínáljanak. 
Az alkohol- és a kábítószer-fogyasztás elleni korábbi politika megpróbálta enyhíteni a negatív hatásokat a hozzáférhetőség korlátozása révén, a visszaélések elleni korai beavatkozással, és a függővé vált egyének kezelésével. Fontos kiemelni Svédország megszorító álláspontját – miszerint a kábítószer birtoklás is bűncselekmény –, mert ez egyértelmű jele annak, hogy a kábítószer-fogyasztás elfogadhatatlan a svéd társadalomban. 
A szabadabb hozzáférés, a terjedő globalizáció, és mind a prevencióra, mind a rehabilitációs programokra rendelkezésre álló források korlátozott volta okán a társadalom részéről erőteljesebb fellépésre és új módszerek kidolgozására van szükség. Kiindulási pont kell legyen a fiatalok saját tapasztalatai. Ennek érdekében az ombudsman a vele kapcsolatban álló iskolák tanulói körében végzett kérdőíves felmérést e kérdésben, amelyre beérkezett 771 választ dolgozott fel jelentésében.
Amikor megkérdezték a fiatalokat a droggal kapcsolatban, a dohányzás és a narkotikumokkal összefüggő veszélyek, kockázatok kapcsán nagyfokú tudásról tettek tanúbizonyságot. Ami az alkoholt illeti, a fiatalok többsége azon a véleményen volt, hogy az egyénen múlik, akar-e alkoholt inni. Van egy másik viszonylag elterjedt tévhit az alkohollal kapcsolatban: a fiatalok úgy vélik, hogy több ember iszik, mint valójában - ez vezethet ahhoz, hogy ki kell próbálni annak érdekében, hogy olyanok legyenek, mint bárki más. Ennek fényében is fontos annak tudatosítása, hogy a gyermekek és a fiatalok tudják, hogy sokan vannak, akik még nem próbálták az alkoholt és nem rúgtak be.
A szülők természetesen döntő szerepet játszanak a gyermekek és a fiatalok hozzáállásának kialakításában a dohányzás, az alkohol és a kábítószer-fogyasztás terén, mivel a fiatalok elsősorban a szülőktől várják el, hogy törődjenek velük és szabják meg a határokat. Ha a szülők túl szigorúan kezelik a gyermekek alkohollal való kapcsolatát, ez késleltetheti a gyermekek fogyasztását, de sok szülő bizonytalan ebben és fél a következményeitől és nem tudja ebben, hol talál segítséget. Ezért is egyre sürgetőbb a szülők támogatása és annak elősegítése, hogy ők tudják tájékoztatni megfelelőképpen a gyermekeiket az alkohol-, drogfogyasztás vagy a dohányzás hatásairól. A szülők mellett a gyermekek viselkedését befolyásolják a barátaik is. Még a korábbi ombudsmani felmérések azt mutatták, hogy a dohányzás, az alkohol- és a kábítószer-fogyasztás kérdésében, az iskolákban folytatott felvilágosító programok hatékonyságán javítani kell. Meg kell őket ismételni többször is, megnézni milyen hatása volt az adott intézményben; utánkövetésre van szükség. Sok fiatal panaszkodik arra, hogy ezek a programok gyakran csak egy napra szólnak és utána nem történik semmi.
Drog-és alkoholmentes szabadidős programokat a fiatalok maguk is keresnének. Nincs túl sok hely, ahová azok a fiatalok is járhatnak, akik nem érdeklődnek az alkohol iránt. Különösen fontos, hogy az alkohol és a kábítószer-problémák komolyan vegyük ezekben az időkben, amikor úgy tűnik, hogy a fiatalok mentális megbetegedései is egyre gyakoribbak. Az ENSZ Gyermekjogi Egyezménye kimondja, hogy a gyermekeknek és fiataloknak joga van drogmentes környezetben felnőni.
Amennyiben a gyermekjogi ombudsmanhoz a gyermekek alkohol- és drogfogyasztásával, vagy értékesítéssel kapcsolatos panasz érkezik, továbbítja az információt a rendőrséghez és az illetékes gyermekvédelmi szolgálathoz, amely helyben felelős a gyermek jogainak védelméért. Ebben az esetben közvetlenül felléphetnek, és vizsgálhatják a gyermek családi-, és életkörülményeit. Ha bármely jogsérelem bebizonyosodni látszik, szociális munkások kezdenek a családdal foglalkozni. 
A 2010. éves jelentés alapján 23 olyan panasz érkezett, amelyben a felnőttek alkoholfogyasztása, dohányzása vagy kábítószer használata következtében állt elő a gyermeki jogok sérelme.